4.+Cognitisme

=Cognitivisme = = = toc

El cognitivisme es una teoria psicològica en que el seu objecte d’estudi es com la ment interpreta, processa i emmagatzema la informació en la memòria. Dit d’una altre manera, s’interessa per la manera en que la ment humana pensa i aprèn. Aquesta teoria està basada en la psicologia i la ciència cognitiva, que entenen que l’activitat cognitiva humana ha de ser descrita en funció de símbols, esquemes, imatges i altres formes de representació mental. S’estableix una analogia entre la ment humana i l’ordinador. Des del cognitivisme el ser humà es...



1. Idees principals

 * La teoria cognitiva, proporciona grans aportacions a l’estudi del procés d’ensenyament- aprenentatge, com la contribució al coneixement precís d’algunes capacitats essencials per l’aprenenentatge tals com: l’atenció, la memòria i el raonament.
 * Mostra una nova visió del ser humà, al considerar-lo com un organisme que realitza una activitat basada fonamentalment en el processament de la informació, molt diferent a la visió reactiva i simplista que fins llavors havia defensat i divulgat el conductisme.
 * Reconeix la importància de com les persones organitzen, filtren, codifiquen, categoritzen i avaluen la informació i la forma en que aquestes eines, estructures o esquemes mentals son treballades per accedir i interpretar la realitat.
 * Considera que cada individu tindrà diferents representacions del món, les que dependran dels seus propis esquemes i de la seva interacció amb la realitat, i aniran canviant i seran cada vegada mes sofisticades.
 * La teoria cognitiva determina que “aprendre” constitueix la síntesis de la forma i contingut rebut per les percepcions, les quals actuen en forma relativa i personal en cada individu, i que a la vegada es troben influïdes pels seus antecedents, actituds i motivacions individuals. L’aprenentatge a través d’una visió cognitivisme és molt mes que un simple canvi observable en el comportament.
 * Dos de les qüestions centrals que han interessat ressaltar als psicòlegs educatius, son els que assenyalen que l’educació hauria d’orientar-se a la meta d’aprenentatge significatiu amb el sentit i al desenvolupament d’habilitats estratègiques generals i específiques d’aprenentatge.

2. Objectius educatius
El seu objectiu és principalment l'observació i l'estudi de la cognició, és dir els processos mentals implicats en el coneixement, canviant el focus d’atenció de la teoria pedagògica cap al procés que es troba darrera el comportament de les persones, amb la intenció d'utilitzar aquest comportament com a indicador del que està passant dins la ment del subjecte (estudiant), tot descobrint els mecanismes i nivells de processament de la informació que realitza la nostra ment i que explica la conducta i els diferents estats mentals.

El cognitivisme reivindica:
 * 1) Es consideren els estímuls com a unitats informatives bàsiques, i no com a simples causes, tal i com ho fa el conductivisme.
 * 2) La ment de les persones és activa, ja que pren aquestes unitats informatives bàsiques, les transforma seguint determinades regles o procediments i construeix altres unitats de sortida, com per exemple: la conducta visible, el llenguatge, el pensament, la memòria, la percepció...

3. Autors representatius
Els estudis de l’enfocament cognitiu sorgeixen a començament dels anys 70 i es presenten com la teoria que ha de substituir a les perspectives conductistes que havia dirigit fins llavors la psicologia.

Totes aquestes idees van ser aportades i enriquides per diferents investigadors i teòrics que han influït en la conformació d’aquest paradigma, tas com: **Piaget** i la psicologia genètica, **Ausbel** i l’aprenentatge significatiu, la teoria de **Gestalt**, **Bruner** i l’aprenentatge per descobriment i les aportacions de **Vygotsky**, sobre la socialització en els processos cognitius superiors. Les idees d’aquests autors tenen en comú l’haver-se enfocat en una o més de les dimensions del cognitiu (atenció, percepció, memòria, intel·ligència, llenguatge, pensament, etc.) tot i que també subratlla que existeixen diferències importants entre ells.

Des dels anys cinquanta fins a la dècada dels vuitanta, sobre les bases del paradigma cognitiu es van desenvolupar moltes línees d’investigació i models teòrics sobre les diferents facetes de la cognició. Per tant, es pot afirmar, que en l’actualitat ja no es un paradigma amb una aproximació monolítica, ja que existeixen diverses corrents desenvolupades dins d’aquest enfocament, per exemple: el constructivisme.

Actualment, es difícil distingir amb claredat (degut a la influència de múltiples disciplines) a on acaba el paradigma cognitiu i a on comença un altre paradigma. Perquè poden trobar-se línees i autors amb concepcions o idees de diferent ordre, metodològic, etc. que integren idees de varies tradicions o inclús idees de paradigmes alternatius, per això s’observa diversos matisos entre ells.

media type="youtube" key="-YpCocmWxPA" width="425" height="350" align="center"

Concepció de l’alumne:
L’alumne és un subjecte actiu processador d’informació, que posseeix competència cognitiva per aprendre i solucionar problemes. Aquesta competència, a la vegada, ha de ser considerada i desenvolupada usant nous aprenentatge i habilitats estratègiques.

Concepció del professor:
El professor parteix de la idea de que un alumne actiu aprèn significativament, que pot aprendre a aprendre i a pensar. El docent es centra especialment en la confecció i l’organització d’experiències didàctiques per aconseguir aquests fins.

Quins factors influeixen en l’aprenentatge?
El cognitivisme, com el conductisme emfatitza el paper que juguen les condicions ambientals en la facilitació de l’aprenentatge. Les explicatives instruccionals, les demostracions, els exemples demostratius i la selecció dexemples corresponent es consideren instruments per a guiar a l’alumne.

Quin és el paper de la memòria?
L’aprenentatge en el cognitivisme resulta quan la informació es emmagatzemada en la memòria d’una manera organitzada i significativa. Els professors son els responsables de que l’estudiant realitzi aquesta organització de la informació d’una manera optima.

Com passa la transferència?
D’acord amb les teories cognitives, la transferència es una funció de com s’emmagatzema la informació en la memòria. Quan un estudiant entén com aplicar el coneixement en diferents contextos, llavors ha tingut lloc la transferència. La retroalimentació juga un paper important en el cognitivisme, el qual utilitza per a guiar i recolzar les connexions mentals exactes, entre els principis cognitius s’inclou els següents:
 * Èmfasi en la participació de l'estudiant en el procés d'aprenentatge
 * Creació d'ambient d'aprenentatge que permet i estimulen a fer connexions amb el material après

media type="youtube" key="AEh1157mok8" width="425" height="350" align="center"

5. Criteris i instruments d'avaluació
El cognitivisme s’interessa pels processos d’ensenyament-aprenentatge, per tant, aquests processos també tindran un paper important en l’avaluació. S’incorpora informació i //feed-back// en el procés final de qualificació dels alumnes, integrant aquest en l’adquisició de coneixement; no és suficient, per l’aprenentatge significatiu de l’alumne, rebre el resultat, cal que aquest s’acompanyi d’una valoració útil i del diàleg entre avaluador i alumne, per enfocar tot allò que s’ha après de manera correcta.

Es reformula l’acció didàctica constantment a partir dels resultats d’avaluació, fent-la més completa a cada pas i obtenint una resposta activa de l’alumne. També ens fixem en els canvis que s’originen en els coneixements dels alumnes, per aconseguir aquesta informació, no ens podem basar en exàmens, sinó en test d'auto-avaluació entrevistes, diaris i converses (tan amb el professor com davant de tot el grup).

6. Bibliografia
Aprenentatge significatiu: [] Teories: [|http://sensei.lsi.uned.es/~miguel/tesis/node14.html] Psicologia cognitiva: [] Teorias del aprendizaje: []